Du har ti sekunder på deg. Klar?
- Klar. - Kjør!
Tiden er ute.
- Bedre? - Fortsatt knapt 50% treff.
Med skarp ammunisjon ville du sprengt to, tre skott.
Det var aldri så vanskelig med EM-33.
Dette er et helt nytt våpen.
Her trenger du ikke å kompensere for partikkelavdrift.
Sikt bare rett mot målet.
Og prøv å slappe av. Det er vanskelig å sikte når man er spent.
- Er alt bra med deg? - Ja da.
Du har snart taket på det. Nå kjører vi 20 sekunder.
- Jeg ventet meg flere dager i warp. - Vi er nær en gasskjempe. Klasse 9.
- Det var den skytetreningen. - Vi fortsetter i morgen.
Sonden er nå i ytre atmosfære.
Kan vi rydde opp i signalet?
Det er mye EM-støy. Den låter... underlig.
Intense magnetfelt skaper ofte unike bølgeformer.
La oss høre på dem.
Sirener!
Vi kalte dem det da jeg var liten og vi passerte en gasskjempe.
Noen ganger fikk jeg mareritt av det.
Bortsett fra å holde Mayweather våken, vet jeg ikke hva vi har oppnådd.
- Dere har fire gasskjemper i systemet. - Ingen klasse 9.
Denne er nok verdt en nærmere titt.
Jeg ser merkelige kraftspor i den lavere atmosfæren.
Og flere biospor.
Gå nærmere med sonden.
Vi ferdes raskere enn lyset. Vi bør kunne kurere forkjølelse!
Vær glad for at forkjølelsene deres er så milde.
Jeg hadde en pasient med Kameraazite-influensa.
Han nøs så hardt at han nesten støtte opp talgkjertelen sin.
Hvordan kan jeg bli forkjølet på et helt lukket romskip?
Du kan ha fått det av noe verktøy. Det kan ha ligget i en lukket eske.
- Jeg åpnet en kasse plasmakjøler. - Den ble pakket av en med forkjølelse.
I romhavnen, for fem måneder siden?
Virus kan være utholdende. Det kan hvile i flere måneder-
- og tilpasse seg miljøet det er i.
Dette bør dempe symptomene, men den eneste kuren jeg vet om er hvile.
Nei, det får vente.
Jeg skal bli med ut og undersøke skipet.
Du smitter ikke i en romdrakt. Prøv å la være å nyse i hjelmen.
Ja... jeg skal prøve.
Kom inn.
- Hoshi. - Har du litt tid?
- Ja visst, hva gjelder det? - Skipet.
Vi vet ikke hvilke livsformer vi kan støte på, -
- og atmosfæren er full av støy.
Trengs det ikke en oversetter i gruppen?
De har oversetteren med seg og holder linjene åpne.
Språket på kontrollpanel og luker, da? De kan trenge hjelp.
Hva er det du prøver å si?
Jeg vet at jeg ikke vært ivrig til å melde meg til sånt før.
Jeg vil bare si at jeg er klar.
Jeg har nok funnet min romform.
Det tvilte jeg aldri på at du ville gjøre.
Og du har perfekt timing. T'Pol ba nettopp om å få deg med.
Skynd deg til hangaren før de drar uten deg.
Jeg trodde at du kjente drakten.
Jeg bare sjekker nødsystemene i tilfelle noe skjer.
Får vi en lekkasje, presser trykket deg sammen til denne størrelsen.
Jeg trenger dine språkkunnskaper, men...
Ikke vær bekymret for meg.
Før fikk jeg lett klaustrofobi av drakten, -
- men jeg begynner å venne meg til den. Vi sees i kapselen.
Vraket er 100 km under oss og fortsetter å synke.
Gravitasjonen trekker det ned.
På deres nåværende høyde er trykket 15000 GSC.
Det klarer skroget vårt godt.
For øyeblikket, men i den farten det synker har vi maks en time.
- Du virker... ille til mote. - Jeg konstaterer bare fakta.
Vi drar tilbake lenge før vi møter farer. Jeg risikerer ikke en kapsel.
Eller tre befal.
Vi har havnet i en strøm av flytende helium.
- Vi er ute. - Det var ikke så ille.
- 100 meter. - Er det en luke til babord?
Jeg ser den.
50 meter... 40.
- Hva er det? - Kollisjonsalarmen.
20 meter... 10.
Starter dokking.
Nitrogen/oksygen-atmosfære. Høyt karbondioksidnivå, men ingen gift.
- Man kan puste i luften. - Du først.
- Vi bør kanskje beholde hjelmene på. - Hvordan det?
- Kjenner du ikke stanken? - Nei, forbannede forkjølelse.
Heldiggris.
Se her, dere to: "Dekk to, rød sektor".
- På hvilket språk? - Klingonsk.
Jeg trodde at dere kjente igjen klingonske skip?
Jeg kjenner ikke til alle skipsklasser.
Da kjenner vi ikke besetningens størrelse?
- Tre biospor, den veien. Alle svake. - Hvor svake?
De lever. Vi bør dra før de våkner.
Hvis de ikke våkner, så knuses de snart.
- Bør vi ikke hjelpe dem? - Klingoner vil ikke ha hjelp.
Dør de på sin post, når de paradiset. Redder vi dem, vanæres de.
Jeg har ikke tenkt å bare la dem dø. Ærefull død eller ei.
Beundringsverdig, men villedet barmhjertighet.
Våkner de og finner oss her, så dreper de oss.
- Hvor mange? - Tre på broen.
Men jeg ser minst ni biospor til om bord.
- Du kan ikke si hva som skjedde? - Det er spor av en nervegift her.
Den ser ut til å være oppløst, vi påvirkes ikke.
Vent.
- Hvor lenge holder kapselens skrog? - I denne takten...
Omtrent en halv time.
T'Pol. Dere har... 20 minutter på dere til å prøve å hjelpe dem.
Da må dere ut. Oppfattet?
20 minutter er for kort tid. Vi bør dra nå.
- Dere har en sikkerhetsmargin... - Kaptein?
T'Pol til Enterprise.
- Forbannede støy. - Vi har 20 minutter på oss.
Hvorfor ta sjanser når de helst dør?
- Vi må gjøre noe. En nødalarm? - De har ingen, de ber ikke om hjelp.
Vi kan bære noen til kapselen og redde fire-fem.
Og hvis de våkner på hjemturen?
- Hva var det? - Kapselen vår dro sin vei.
Prøv nå.
Archer til T'Pol. Statusrapport.
- De er tilbake innen rekkevidde. - Kaptein!
Kapsel 1, svar!
De går mot åpent rom.
Jeg får inn noe!
- Høres ut som om klingonsk. - Jeg kobler inn U-T.
Vi er blitt angrepet av ukjent skip, Enterprise NX-01.
Krigsskip innen rekkevidde, svar!
Følg etter kapselen.
Aktiver sleperen.
Vi har kapselen.
Broen til sikkerhetsavdelingen, et team til hangaren. Broen, Travis.
Klarte alle seg?
Archer til broen.
- Har du fortsatt vraket i sikte? - Ja.
Send koordinatene til hangaren. Jeg henter gruppen hjem.
Vraket har sunket ytterligere 2000 m, under det kapselen tåler.
Polariser skroget, da. Vi går ned med Enterprise.
En utvei må jo finnes. Selv om jeg ikke vet hva klingonske kapsler tåler.
Klingoner bruker ikke nødkapsler.
Det betraktes som feigt å forlate skipet.
- Vi bør kunne kontakte Enterprise. - De forstyrres også av EM-bølger.
Kan vi overta roret, kan vi få en mer stabil bane.
- Jeg har aldri fløyet klingonskip. - Vi har ikke noe annet valg.
Oversett instrumentene, søk på "drift" og "navigasjon".
Jeg skal prøve.
Vi kan jo vekke en av dem og be om hjelp.
"Plasmaoppdemming", kanskje...
- Er du sikker? - Oppdemming.
Jeg er sikker.
Noe de kaller "futon-torpedoer".
"Futon-torpedoer"? Det var noe nytt...
Hele greia ser ut som et våpensystem. Torpedoer, taktiske sensorer...
Og denne?
Jeg kjenner igjen "trykk". Dette kan bety vegg eller barriere.
- Eller skrog? - Kanskje det.
Vi ser ut til bare å ha noen timer før skroget gir etter.
Da får vi skynde oss. Dette ser ut til å vedrøre roret.
- "Lmpulsdrift." - Bra, Hoshi.
Trykket synker i... fusjonsgrenrøret.
- Hva betyr det? - Som Tucker ville sagt: Vi er ferdige.
- Archer til bordingsgruppe. - Vi hører deg, kaptein.
- Hvordan går det? - Greit. Fint å høre stemmen din.
- Statusrapport? - Motorene er visst ute av funksjon.
Ikke vær redde. Vi kommer og henter dere.
- Hvor langt er det igjen? - 10000 meter.
Det er vanskelig å fiksere på dem. Det er forstyrrelser.
- Funker sonden fortsatt? - Knapt.
Bruk den til triangelmåling.
Sonden er borte!
Eksternt trykk på maksimum!
Der gikk redningsaksjonen i vasken...
Skroget begynner å gi etter.
Vi kommer tilbake så snart vi kan. Hold ut så lenge.
Kaptein, kontakten brytes! Kaptein?
Slipp meg! Feiginger! La meg dø mens jeg står!
T'Pol hadde rett: Nervegift. Uten behandling dør hun om få dager.
- Kan du gjøre noe? - Jeg prøver.
T'Pol sa at de var bevisstløse. Hvorfor er hun så livlig?
Hun har vært nedkjølt. Jeg gjetter at hun gjemte seg i et kjølig miljø.
- Kulden forsinket giftens effekter. - Jeg må snakke med kapteinen deres!
Jeg har lest at hvis de aner at en leder er svak, så dreper de ham.
Jeg er kapteinen.
Dere er en ny rase, men dere har gjort Klingon til deres fiende.
Det ser ikke ut til å være vanskelig. Du strandet tre fra mannskapet mitt.
- Du angrep skipet mitt, smittet oss! - Vi smittet ingen.
- Vi bordet dere for å hjelpe dere. - Løgner.
Jeg vet ikke hva som hendte dere, men vi hadde ikke noe med det å gjøre.
Skipet synker ned i atmosfæren. Gjør vi ingenting, blir det knust!
Heller det enn å falle i deres hender.
Jeg har tre flinke folk der. La dem hjelpe dere.
Vis dem hvordan motorene startes slik at de kan fly ut.
- Til dere for å stjele teknologi? - Nei.
Når våre Rovfugler kommer, vil dere bli tilintetgjort.
Minn meg på at jeg skal slutte å hjelpe folk.
Her er tegningen fra databasen. Et spaningsskip.
Hvor lenge klarer det seg?
Skroget er dobbelt så tykt som vårt og dessuten forsterket.
Et tøft, lite skip, men det kan ikke tåle et sånt trykk i all evighet.
Kan vi ikke forsterke kapselen med duratanium?
Det blir ikke pent, men kan holde lenge nok.
Ellers er eneste sjanse at de fikser klingonskipet og drar ut selv.
Vår gjest i sykestuen er visst ikke til noen hjelp.
Begynn å forsterke!
Hold øynene åpne etter klingonskip på vei mot oss.
Den eneste gangen sjefsingeniøren trengs, er når han ikke er her.
Kom og se her.
... og vi ødela deres skip.
Men babord fusjonsinjektor ble skadet.
Vi gikk ned i planetens ytre atmosfære for reparasjoner, -
- i tilfelle det fins andre xarantinskip i området.
Min besetning har blitt syke, og jeg kan ikke finne årsaken.
Hadde vi dødd i kamp da de angrep ville vår ære vært sikret, -
- men å dø av en sykdom, å knuses til ingenting-
- på denne elendige planeten...
Vi bør vel finne babords fusjonsinjektor.
Jeg så noe om den...
Her, dekket under oss i... reaktorgropen.
"Reaktorgrop"? Kan det være Teknologien?
- Her? - Nei.
Der står det noe om plasmainduksjon.
Her er det! Babord fusjonsinjektor.
Jeg gjorde nok feil med klingondamen.
Da jeg ba om hjelp, kan jeg ha virket svak.
Har du frisket opp klingonpsykologien din?
Vi har støtt på dem tre ganger. Hver gang har de villet drepe oss.
- Kanskje vi bør unngå dem? - Det kan bli vanskelig.
Og akkurat nå trenger vi deres hjelp.
Kan vi få samband med T'Pols gruppe, kan klingondamen rettlede dem.
Men urgamle instinkter får henne til å mistro meg.
Det er kanskje på tide å tenke som en klingon.
- Gikk det bra? - Ja.
Jeg ble visst litt svimmel. Det må være varmen.
Uttørring, du trenger vann.
Jeg så en bysse på tegningen. Jeg prøver å finne noe.
- Du bør ikke gå alene. - Vær forsiktige.
Gagh er en klingonsk delikatesse, men bare når de lever.
- Det ser ut som mark. - Det er mark.
Targer. Klingoner foretrekker nyslaktet føde.
- Er alt bra med deg? - Jeg skulle ikke gjøre dette.
Du befinner deg i en farlig situasjon i ukjent miljø. Din uro er forståelig.
- "For et menneske"? - Du kan ikke fornekte din natur.
Det låter kanskje underlig... men iblant misunner jeg deg.
Det vet jeg, enda en irriterende, menneskelig følelse.
Noen ganger skulle jeg ønske at jeg kunne ignorere følelser.
Begrave dem slik vulcaner gjør.
- Ta hånden min. - Unnskyld?
Hånden min.
Lukk øynene.
Forestill deg at du befinner deg på et turbulent hav.
Du har evnen til å styre bølgene.
Hva du enn prøver å gjøre, så funker det ikke.
Bølgene dabber av... havet roer seg.
Du styrer det.
Det der var... utrolig.
Når vi kommer tilbake, skal jeg lære deg hvordan du gjør det på egen hånd.
Takk.
Løytnant Reed. Rapporter!
Trykket nærmer seg kritisk nivå! Skipet knuses når som helst!
Det kommer til å fungere.
Tar du feil, kan skipet bli ødelagt.
Selv med Hoshis hjelp tar det tid å finne injektoren. Vi rekker det ikke!
- Vi prøver med våpnene. - Kan du logge på?
Er det noe her jeg bør kunne finne ut av, er det torpedoene!
Jeg ville helst kjørt flere strukturtester før du drar.
Unnskyld?
Suksess. Jeg fulgte rådet ditt og tenkte som en klingon.
Databasen har ca. 900 sider om dem.
- Lærte du deg noe? - Ja, de ser alle som mulige fiender.
- Det kan forklare vår grinete gjest. - De har også en sterk pliktfølelse.
"Død foran vanære."
Kjør ferdig diagnosene.
- Skal studiene omsettes i praksis? - Noe sånt.
Slapp av. River du i remmene, kan du skade deg selv.
Er det giften dere brukte mot besetningen min?
Dr Phlox har utviklet en motgift.
Er det sånn dere vil vinne min tillit?
Først forgifte meg, så redde meg på en mirakuløs måte?
- Har du nylig drukket? - Hva?!
Stoffet som påvirket dere ble tydeligvis inntatt med alkohol.
Giften var bundet til et molekyl som er unikt for xarentinsk øl.
- Det var et raid. - Ja?
Jeg forstår at du ikke vil snakke om en mislykket raid.
Xarentiner er bare barnemat! Vi angrep og tok bytte.
Og i byttet inngikk xarentinsk øl?
- Drakk hele besetningen av det? - Alle delte på seieren.
Jeg tar det som et "ja". Det var ølet som forgiftet dere, ikke oss.
Tenk etter!
Når begynte dere å bli syke? Like etter raidet?
- Etter at dere feiret seieren? - Dette er et triks!
Å ja? Hvordan er det med deg? Bedre eller verre etter injeksjonen?
Vi kan gi serum til hele besetningen. Hvis det ikke er for sent.
Tenk om det ikke er et triks? Tenk om vi snakker sant?
Da lar du vennene dine dø i vanære i stedet for å redde dem.
Kan du leve med det?
1000 m... 2000. 3000.
- Vi synker fortsatt! - Sjokkbølgen nådde oss aldri.
Den neste må detoneres nærmere.
Trykket er tøft nok, hvis den sprenges for nær...
Men vi trenger en dytt oppover, -
- og til det trengs en stor eksplosjon nær oss.
Visekapteinens ordre: Lad to denne gangen.
- Sensorfølsomheten faller. - En fin plan!
Famle i mørket etter skipet mitt?
Det var slik vi fant det tidligere.
- Hva var det? - Våpenild.
- Hvor da? - 297,261, ned omtrent 2 km.
- Fungerte det? - Vi steg, men bare 200 meter.
- En seksjon ga etter! - Skipet faller fra hverandre!
- Hvor mange torpedoer har vi? Ta to. - Det holder ikke, vi har forsøkt.
Hun har rett. Trygg høyde nås ikke med et par hundre meter per gang.
Jo mer vi krangler, desto mer høyde mister vi!
Fyr av alle sammen! Hvorfor ikke detonere alle sammen samtidig?
Vi når kanskje høyt nok, men ikke i live.
- Jeg er villig til å ta sjansen. - Vi utløser dem på 800 meter.
Jeg tenkte snarere på 500.
Jeg kom ikke helt hit for å bli knust i atmosfæren til en navnløs gassky!
- Lader luke en til seks. - Hold dere fast.
Torpedoer ladet.
- Hva var det? - Enda en eksplosjon.
Her kommer en sjokkbølge!
- T'Pol. - Hva har dere skutt på?
Sjokkbølgene hjalp oss å stige. Vi synker hvis vi ikke finner på noe.
Jeg har med meg en som kan hjelpe dere. Jeg dokker nå.
Dere har vel truffet skipsoffiser Bu'kaH før?
- Motorstatus? - De rakk å reparere det meste.
Babord fusjonsinjektor er fremdeles skadet.
Jeg tar meg av skipet mitt.
Jeg tok deg ikke med hit for å dø.
Min besetning risikerte livet for å redde skipet. Vi avslutter jobben.
To skip nærmer seg i høy warphastighet. Klingonske, tror jeg.
- Hvor snart når de hit? - Om 16 minutter.
- Vi anropes. Det er kapteinen. - På skjermen.
Klingonskipet Somraw anroper Enterprise.
Ber om tillatelse til å overføre fire passasjerer.
Ja, hvorfor ikke?
- Jeg holdt stolen varm for deg. - Takk.
Gjør klar til å forlate omløpsbane. Vi har vel fått nok av dette stedet.
Det er raptoren. De anroper oss.
- Melder de for å takke? - Neppe. På skjermen.
- Hva kan jeg hjelpe deg med? - Forlat skipet deres.
Teknikeren deres glemte kanskje å nevne at vi nettopp reddet dere?
- Dere snek om bord uten tillatelse. - Vi kunne sett på at dere døde.
- Forstyrrere! - De aktiverer våpensystemer.
Dere klarer ikke engang ti sekunders kamp.
Dere har sprekker, skjoldet er nede og etter det jeg vet ingen torpedoer.
I ditt sted ville jeg tatt vare på æren og reist hjem.
Avfyr ett skudd, så skyter jeg dere ned og lar dere være der vi fant dere.
De drar sin vei.
Før oss vekk herfra før vennene deres dukker opp.
- Kan noen svare? - Du sitter nærmest.
- T'Pol. - Dr Phlox her.
Dere er mikrobe- og parasittfrie og kan forlate dekontaminasjonen.
- Er du sikker? - Tenk om vi har noe du ikke kan se?
Det er jeg ganske sikker på at dere ikke har, jeg har kjørt alle tester.
Du bør nok kjøre dem igjen. Jeg begynner å merke en lett... hodepine.
Selvsagt, jeg vil jo ikke overse noe.
Takk, doktor.
Vi bør få minst en halv time til.
Jeg kunne ha blitt her hele dagen.
Jeg var på spa en gang. I Mexico.
Det mest avslappende jeg har opplevd, men ingenting mot dette.
Det er sannelig deilig å være ren igjen.
Det er... deilig.
- Kjenner dere lukten? - Jeg merker ingen lukt.
Nettopp.